Hvem har sagt, I må dræbe dem?
De er indiske soldater.
Gør ikke noget uden min tilladelse!
Dig! Hvad er det her?
Navn? Jeg hedder Sodhi. Mit navn er Surinder Sodhi.
Er du fra Indien? Gandi-san?
Ja, inder. Ikke Ganji-san.
Japan har Tojo. Indien har Gandhi. Kender du Gandhi?
Hvad fanden er Ganji-san?
Kender du Gandhi-san?
Nej, ikke Ganji-san!
Ja! Ganji-san!
Spørg om de kender Gandhi-san.
Ganji-san betyder Gandhi.
Gandhi kæmper mod briterne. Japanerne ser ham som en allieret.
De kalder jer for briternes spytslikkere.
Ganji-san.
- Ganji-san. - Ganji-san.
Vi er alle Ganji-san.
Jeg har endda mødt Gandhi.
Sig det til ham.
Jeg har mødt Gandhi... Ganji-san.
Mange gange. Privat. Hejsa, Ganji-san.
Har du mødt Ganji-san?
Jeg så ham engang.
Det er det samme.
Hvad ved japanerne om det?
Indiens rolle i Anden verdenskrig er ukendt for mange.
Indien var ikke et frit land.
Inderne sluttede sig til den britiske hær
og kæmpede mod Tyskland og Japan.
Den største hær af frivillige i den tid
var 60.000 indiske soldater, som var udstationeret i Singapore.
Og meget overraskende
sejrede japanerne over Singapore i 1942.
Premierminister Winston Churchill sagde,
at det var det mest vanærende nederlag i den britiske hærs historie.
Omkring 30.000 britiske og australske soldater
blev taget til fange sammen med 60.000 indiske soldater.
DEN 16. FEBRUAR 1942
De møgsvin.
Vi var nær blevet slået ihjel.
Men Ganji-san reddede os.
Nu vil jeg helt sikkert møde Gandhi.
Jeg vil kaste mig for hans fødder.
"Gandhi, du kender mig ikke, men du har reddet mit liv."
En japaner med sit sværd har fået dig til at følge Gandhi.
I morgen bliver alle indiske soldater ført ind i byen i Singapore!
Maya!
Kameraet er større, end hun er.
Fandens røvhul...
Maya!
Hvad laver du her?
Ja, jeg er enig.
Winny, det her.
Far, ved vi, hvor de fører de indiske soldater hen?
Til japanske fangelejre.
Vil ingen af dem vende tilbage til Indien?
Jeg tror ikke, at de kommer hjem igen.
- Det er onkel Liu! - Gå ikke derhen, Maya!
Hvorfor ikke?
Bliv her.
En eller anden, hjælp! Lad os være!
Hvad foregår der?
Bliv indenfor, min skat.
Det er farligt. De har banket Liu.
Stakkels Liu.
Vi må være forsigtige, Maya.
Vi ved ikke, hvordan japanerne vil behandle os.
Du bør blive her, Maya.
Du elsker at fotografere. Du kan blive her og styre studiet.
Hvorfor gør du det her?
Mor, lad nu være. Jeg kan ikke ignorere det, ligesom du gør.
Det må du lære!
Det kan du ikke sige.
Hun er kun 19 år.
Jeg er så nervøs, når hun går ud.
FARRER PARK I SINGAPORE DEN 17. FEBRUAR 1942
De svin har fået hele hæren herhen.
Her må være mindst 50.000.
Men hvorfor mon?
Alle indiske officerer og soldater
er nu under japansk kommando.
Dit svin! Tror du, vi er kvæg, som du kan give væk?
Det kommer ikke til at ske! Tror I, vi er tossede?
Betragt ikke jer selv som fanger, men som vores venner.
Japan ønsker at gøre Indien fri,
og vi vil hjælpe med at skabe en hær, der kan befri Indien.
Sodhi, hvad mener de?
De siger, at japanerne ønsker at gøre Indien fri.
Hvad for noget?
Hvad?
Jeg er kaptajn Mohan Singh.
Jeg er chef for Den Indiske Nationalhær.
Ja, I hørte korrekt.
Den Indiske Nationalhær.
Denne hær vil kæmpe for at frigøre Indien.
I flere generationer har indiske soldater kæmpet og blødt
for den britiske regering.
Men vil vi ikke længere kæmpe for England.
Vi vil kun kæmpe for Indien!
Vi vil dø for Indien og Indiens frihed!
Ja, vi vil kæmpe!
Hvad er det, at I siger?
Har I mistet forstanden? Japanerne ønsker kun at bruge os!
Det er briterne, der bruger os!
Nu kan vi kæmpe for os selv.
Hvem vil I skyde efter?
Vores indiske brødre i den britiske hær?
Er I klar til at give jeres liv?
Vi er klar!
Vi har fået nok.
Din familie er britiske spytslikkere,
og det vil I altid være!
Du kan selv være japansk spytslikker!
Hold nu op! Klap i!
Hold op med at kæmpe blandt jer selv!
Har vi andre muligheder nu?
Hvis vi ikke slutter os til denne hær,
så sender japanerne os i fangelejr!
Og hvis vi ender der, så kommer vi ikke ud i live!
Sodhi, du er nødt til at lede os.
Jeg ved ikke selv, hvad vi bør gøre. Hvad er korrekt at gøre?
- Er I klar? - Ja!
Er I alle sammen klar?
Er I klar til at ofre jer for jeres land?
Er I klar?
Ingen kunne sove den aften.
Det var umuligt.
Vi var i syv sind.
Hvad var rigtigt? Hvad var forkert?
Hvad er loyalitet?
Hvad er forræderi?
Hvis kampe bør vi udkæmpe?
Nogen var hurtige og sluttede sig straks
til Den Indiske Nationalhær.
Hvad med dig?
Nej...
Jeg kunne ikke glemme min opdragelse
og mine mange års træning på én aften.
Jeg har hørt, at 35.000 har sluttet sig til hæren.
Hvordan kan vi skyde mod den uniform, som vi selv har kæmpet i?
I de sidste tre generationer...
...har mændene i min familie tjent i den britiske hær.
Min bedstefar, min far og mig selv.
Jeg må også tænke på dem.
Hvordan kan jeg se Gyaan Singh Sodhi i øjnene efter det her?
Jeg har hørt det hele livet:
"Må det britiske imperium altid beskytte os."
Men de bruger os kun for at beskytte sig selv.
De gav os til japanerne for at redde deres eget skind.
Deres fjende er vores fjende.
Hvem er vores ven?
Jeg prøver ikke at belære dig.
Du er selv lært og forstår dig på politik.
Men lyt til hjertet.
Hjertet ved, hvem fjenden er,
og hvem vi bør ofre os for.
En soldat er ikke bange for at dø, Tokas.
Men idéen bag ens offer bør være tydelig.
Hvad er idéen bag vores?
At holde os selv i live.
Skide forrædere!
Det røvhul!
Hvorfor kalder du os forrædere?
Vi er jo ikke med japanerne.
Tror I, at japserne vil hjælpe jer?
I er nogle fjolser. I vil blot være deres kulier.
Har I behandlet os bedre?
I forråder dem, der gav jer mad! Møgsvin!
Major!
Jeg har aldrig prøvet at nasse på dit land.
Men jeg ved, at I i 200 år har snyltet på Indien.
Det er tid til at tage hjem, major. Lad os om vores land!
Du vil elske det her, oberst.
SHONANS AVIS
Jeg fandt dette billede på internettet.
Du har sikkert set det før.
Er det ikke dig?
TUSINDVIS AF SOLDATER TAGET TIL FANGE
Fortæl mig om det her.
Husker du det her?
Det er den samme fotograf.
Maya Srinivasan.
Kendte du hende?
DEN 2. MARTS 1942
Det var vores første dag i INA.
Efter lang tid var vi endelig fri igen.
Det er hende igen.
Hvem?
Hende med det store kamera.
- Nå? - Ja.
- Kom nu. - Er du skør?
- Vi kan få vores billede. - Du er fjollet.
Kom nu.
Goddag.
Skal I have taget billeder?
Ja...
Nej, det vil vi ikke.
Vi vil bare have en kopi. Du tog et billede af os.
Det var i sidste måned. Vores hær blev ført gennem gaden.
Efter overgivelsen.
Husker du det?
Ja, det gør jeg.
Men der var tusindvis af soldater.
Jeg havde taget mange billeder.
Det er svært af finde jeres...
Beklager.
Det er i orden. Tak.
Kom så.
Hun kunne ikke genkende dig.
Vent. Er det billedet her?
Ja.
Jeres honnør mindede mig om det.
Det var umuligt at genkende jeres ansigter.
I var jo dækket af støv og mudder.
I dag er I strålende.
Tak.
Hvor meget koster billedet?
Nej, det er gratis.
- Jeg insisterer. Hvor meget? - Nej.
I gør så meget for os. Lad os hjælpe lidt.
"Os"?
I vil kæmpe for Indiens befrielse.
Se det som en gave.
- Okay. - Vent et øjeblik.
"Kæmpe for befrielse"?
Man skulle tro, du var Ganji-san.
Nej, Arshad.
Hun har en pointe.
Sig noget klogt. Du virker ligeglad.
Er du inder?
- Ja... - Hun er kineser.
At tale hindi og glemme ansigter er hendes hobby.
Jeg mente... Hvor i Indien er du fra?
Jeg er vokset op i Singapore.
Nå?
Jeg har aldrig set Indien.
Men inderst inde er jeg inder som jer.
Maya.
Kaptajn Sodhi.
Arshad.
Kaptajn Sodhi og Arshad, må jeg bede om en tjeneste?
Ja, selvfølgelig.
Jeg vil gerne tage billeder af jeres lejr.
Det er helt i orden. Vi har et stort arrangement i morgen.
Du må gerne komme med.
Vi kan invitere dig.
- Ja. - Tak.
Hent hende kl. 9.00 i morgen.
Javel.
Farvel?
- Farvel. - Farvel.
Tak.
DEN 3. MARTS 1942
Vi ses.
Godmorgen.
Har jeg glemt dit navn, eller har du ikke sagt det?
Jeg fortalte dig det. Kaptajn Sodhi.
Dit fornavn er vel ikke Kaptajn.
Surinder. Surinder Sodhi.
Surinder, vil du køre mig hjem om tre timer?
Ellers vil min mor erklære mig krigsfange og spærre mig inde.
Hvorfor det?
Hun tror, at japanerne er her, fordi de leder efter mig.
De vil kaste med bomber, hvis de ser mig.
Eller måske skyder de mig,
fordi jeg som kvinde prøver at klare mig i en mandeverden.
Ja, så burde du være blevet derhjemme.
Tak for din forståelse.
Kig væk.
Din mor har måske ret.
Det er ikke sikkert herude.
Fotografer må løbe en risiko.
Jeg ville give mit liv for et godt billede.
Stå ret!
Den kejserlige japanske hær vil give 50 køer
til Den Indiske Nationalhær.
Hvad foregår der her, major?
Den kejserlige japanske hær giver 50 køer til Indien.
Mælk til patienterne.
Det forstår jeg godt.
Men disse er ikke køer, major.
De er tyre.
Hvad er forskellen?
Forskellen er, at tyre er af hankøn, og de giver ikke mælk.
Slet ikke?
Ikke en eneste dråbe, major.
I dag lyder det sikkert sært,
men japanerne fik ingen mælk eller kvark.
Mens de havde os indere,
der ikke kunne klare sig uden mælk og kvark.
Der er et andet billede.
Hvad med det her?
Var du der, da de tog billedet?
Hvis jeg skal være ærlig...
...så begyndte jeg først at tro på INA,
efter jeg havde hørt Netajis tale.
Billedet er fra den dag.
Nogle måneder efter dannelsen af INA
blev Mohan Singh fjernet,
da han ikke kunne enes med japanerne.
Og uden en leder faldt INA sammen.
Men så kom Netaji.
Vi vil opleve sult, tørst og død på vejen.
Den dag indså jeg, at jeg var herre over min egen skæbne...
Vi ved ikke, hvor mange af os vil overleve.
...starte en revolution...
Men til sidst har vi nået målet.
...og omskrive historien.
Indien bliver befriet.
Ligesom han gjorde.
Mod Delhi!
Vi er ikke færdige, før England er besejret,
og nogle af os vil være paraden
ved Det Røde Fort i det gamle Delhi.
Det er tid til, at alle patriotiske indere
må gå kampen i møde.
Vi kan kun opnå et frit Indien,
hvis vi betaler med blod.
Længe leve revolutionen!
Længe leve Den Indiske Nationalhær!
Jeg repræsenterer det lokale styre,
og jeg beder jer om penge, smykker
og andet, som I kan give afkald på i jagten på frihed.
Mod Delhi!
I er barndomsvenner.
Ja.
Og nu bør I blive gift.
Hun kan godt lide dig.
Ja, vi har altid været venner,
men ægteskab har aldrig været på tale.
Maya elsker frihed. Jeg vil ikke binde hende.
Tal med hende, Shridhar.
Hvad venter du på?
Jeg vil vente, til krigen er slut.
Hvor har du været, Maya?
Du vidste jo godt, at Shridhar kom.
Jeg var hos Kalyani.
Og INA havde en stor march, så vejene var lukkede.
Kom og spis med.
Jeg har det ikke så godt.
Er der noget galt, Maya?
Nej, det er ikke noget.
Jeg er bare træt.
Jeg går tidligt i seng.
- Er du sikker? - Ja.
Godnat.
Hun bør ikke gå alene derude.
Det er ikke sikkert.
Bare rolig. Hun kan passe på sig selv.
Hvad er der?
Når jeg spørger til INA, taler du om Maya.
Det er ikke to forskellige historier.
Er du helt væk?
Arshad, kan du huske,
hvad der står skrevet i indgangen
ved Chetwode Hall på det indiske militærakademi i Dehradun?
"Sikkerheden, æren og velfærden
"for dit land kommer før alt andet."
"Sikkerheden, æren og velfærden for dit land."
Vi læste linjen hver dag.
Hver eneste dag.
Men i dag indså jeg,
at det land, vores land...
...vores nation er Indien, ikke England.
Har vi været blinde, Arshad?
Eller måske bare dumme?